Ze série „O současné situaci“ č.4 (120), 2015

Jak se obnovuje suverenita

Protože globalizace je objektivní proces, a koncepce globalizace je plodem subjektivizmu, pak v podmínkách globalizace pro to, aby stát byl suverénní, musí institut rodiny vychovávat osobnosti, jejichž mravnost a etika zavazují k převzetí odpovědnosti za blaho Země a lidstva celkově na sebe ze své vlastní iniciativy.

Pokud je taková mravně-etická povinnost uvědomována, pak je nevyhnutelné i uvědomění si toho, že transformace odpovědnosti ze stavu blahých úmyslů do stavu úspěšných kroků vyžaduje určité vědomosti. Pokud takové vědomosti v kultuře společnosti nejsou, pak proto, aby se blahý záměr proměnil v blahý výsledek, je třeba je ve společnosti vypracovat, aby se staly majetkem pokud ne celé kultury, tak organicky rozvíjející se subkultury, stabilní v následnosti generací.

Pokud množství takových lidí ve společnosti překročí určitý podíl, dostatečný pro to, aby oni, poté co vejdou do orgánů státního řízení, v průběhu času změnili charakter státnosti, suverenita státu se stává nevyhnutelnou a bez jakýchkoliv vyjímek.

Klíčem ke spuštění toho procesu je koncepce globalizace, alternativní nyní činné koncepci zotročení lidstva v nějakém ideálním davo-“elitarizmu“, ve kterém jsou všichni nevolníky a rukojmí systému, kteří si neuvědomují své nevolnické postavení a proto jsou s ním spokojeni. Protože z koncepcí globálního davo-“elitarizmu“ je v současné době nejefektivnější biblická koncepce finančního zotročení na základě transnacionálních lichvářských korporací, a ona předpokládá odevzdání suverenity všech národů a států „bankovnímu společenství“, pak žádné koncepce davo-“elitarizmu“ jí nemohou být alternativou a nemohou být základem suverenity: vždy se najdou parazité, připravení prodat a zradit vše.

V souladu s tím, použitelná koncepce musí být pravdivou (spravedlivou), tj. namířenou na realizaci v životě podstaty člověka (lidství), protože jen v tom případě obdrží „mystickou“ podporu ze strany noosféry Země a Shora. Aby to bylo splněno, v koncepci, v jí navrhované algoritmice sociálního řízení a organizace života společnosti a hospodářské činnosti musí najít adekvátní odražení objektivní zákonitosti, kterým je podřízen život lidí, kulturně specifických společností, lidstva jako celku. Je možné je rozdělit do následujících šesti skupin:

1.    Lidstvo je část biosféry a existují objektivní zákonitosti, regulující: 1) vzájemné působení biosféry a Kosmu, 2) formování biocenóz a 3) vzájemné působení biologických druhů v rámci biosféry.

2.    Lidstvo je specifickým biologickým druhem a existují specifické biologické (fyziologické a psychologické) druhové zákonitosti, regulující jeho život.

3.    Existují mravně-etické (noosférické, egregoriální a religiozní) zákonitosti, regulující vzájemné vztahy majitelů rozumu a vůle. A navzdory mínění mnohých, zákonitosti této kategorie vycházejí za hranice lidské společnosti, a etika, diktovaná z hierarchicky vyšších úrovní v organizaci systémů různého druhu, je závazná pro hierarchicky nižší úrovně a odstoupení od jejích norem se trestá. V souladu s tím, odstoupení od objektivní mravnosti a etiky je hlavní světonázorová příčina globální biosféricko-sociální ekologické krize.[1]

4.    Kultura, kterou geneticky předurčeně nese lidstvo, je informačně-algoritmickým systémem. Je variabilní v tom smyslu, že jako informačně-algoritmický systém může být orientována na dosažení různých cílů, na různých cestách života společnosti, různými prostředky. A existují sociokulturní zákonitosti, jejichž následování garantuje stabilitu společnosti v následnosti generací, a jejichž narušení je schopno přivést k jejímu zmizení během několika generací pod vlivem degradačních procesů.

5.    Historicky zformovaná kultura všech společností současné globální civilizace je taková, že jsme nuceni se chránit před přírodním prostředím technosférou. Technosféra je produkována a rozvíjena během hospodářské a finanční činnosti, a existují finančně-ekonomické zákonitosti, určující jak rozvoj společensko-ekonomických formací (sociálně-ekonomických systémů), tak i jejich degradaci a krach.

6.    To vše dohromady může vést ke konfliktům zájmů a konfliktům různých druhů činnosti, jejichž vyřešení je nutné řídit. A existují objektivní zákonitosti řízení, jediné pro všechny procesy řízení, od jízdy na trojkolce do komplexního projektu, uskutečňovaného několika státy na principech partnerství soukromých firem a státu.

Proces nabytí suverenity v řečišti koncepce globalizace, alternativní biblické koncepci zotročení lidstva na základě lichvy a dalších prostředků realizace moci všech šesti kategorií zobecněných prostředků řízení/agrese, začal v Rusku ještě v době perestrojky. V současnosti Koncepce společné bezpečnosti osvětluje velmi široké tématické spektrum a je jedinou vědecko-metodologickou alternativou humanitárním pseudovědám Západu. Koncepce je využita určitou částí mládeže z jejich vlastní iniciativy, a ne kvůli přinucení starších nebo pod tlakem vzdělávacího systému. Proces obrození suverenity Ruska probíhá, vychází za jeho hranice, a dnes je to otázka sociálního času. Chcete rychleji – pracujte sami, a nečekejte, že vládnoucí „elita“ udělá vše za vás navzdory vlastním mravům a zaměření zradit vše a prodat se majitelům Západu.

Vnitřní prediktor SSSR
4.—6. července 2015

[1]    Samotná krize, pokud vycházet z metodologie DVTR, je uzavírání tlumících-negativních zpětných vazeb na lidstvo, což je dlužno být interpretováno jako „náznak“ hierarchicky vyššího řízení lidem o nutnosti strojit život v souladu s objektivními zákonitostmi bytí.